Tidigare
- Henry! Var är Henry? - En karta som leder dig rakt till din son.
Var försiktig. Han må se ut som en pojke men han är en demon.
Den mest sanntroendes hjärta. Du är den lycklige ägaren av detta hjärta.
- Robin Hood? - Vad gör ni i mitt slott?
- Nej. Emma är i Ingenstans. - Se upp för deras förgiftade pilar.
- Så vem är du, Swan? - Det skulle du bra gärna vilja veta.
- Vill du ta en paus? - Det går bra.
- Överansträng dig inte i hettan. - Behöver du en paus?
- Nej, jag klarar mig. - Är David Nolan ur form?
- Ser det så ut? - Är det långt kvar?
Vi bör närma oss Pans tillhåll. Vi håller en rak kurs.
Vad i... Nu är det bakom oss. Hur gick det till?
- Du fick oss att gå vilse. - Nej, inte alls.
Pan flyttar lägret. Han leker med oss.
Hur hittar han då Henry?
Vakna. Fånga.
- Jag gillar inte äpplen. - Konstigt.
- Det är en familjegrej. - Ingen fara. De ska inte ätas.
De är till en lek. En jättekul lek.
Jag kallar den "målskytte".
Det var en gång...
- Du har kristallkulan. - Den tar mig inte till Emma.
- Du hittar ingen häst där inne. - Jag behöver skapa en portal.
Lugna dig och förklara problemet. Jag kanske kan hjälpa till.
Henry är fast hos Peter Pan, den värsta människa jag mött.
- Jag såg Emma, inte Henry. - Pan sökte en specifik pojke.
Han hade bilder på "den äkta troende".
- Och du tror att det är Henry? - Annars vore inte Emma där.
Leta. Allt möjligt kan bli portaler - bönor, magiska speglar, röda tofflor.
En del aska.
- Vad var det? - Lugn, det går bra.
- Vem är det? - Mina män finns i alla storlekar.
Det är min son Roland.
Jag vet hur vi kommer till Landet Ingenstans.
Och till Henry.
- Vandringen var i onödan. - Jag sa ju att det var dumt att gå.
- Använd magi för att ta oss dit. - Vi vet ju inte ens var lägret är.
Pan har skydd mot magi. Ni skulle dö och - ännu viktigare - även jag.
- Därför går vi. - Vad är din idé? Hur hittar vi dit?
- Vi använder någon han litar på. - Vem? Dig litar han inte på.
En fe som fanns här då. Hon kan vara kvar.
Någon inifrån som kan lägret och kan få in oss.
- Hennes älvstoft kan få oss att flyga. - Fe-stoft, menar du?
Nej, älvstoft är starkare. Som radioaktivt fe-stoft.
Vänta, en fe? Tingeling?
- Känner du till henne? - Det gör alla barn.
Det är en dum idé. Tro mig, Tingeling kommer inte att rädda oss.
- Jag trodde att ni var död. - Försvinn.
När ni inte kom till lektionen trodde jag att ni var död, men här är ni.
Helstekt svan. Det är lustigt. Ni förstår senare.
Jag vill nog inte ta lektioner längre.
- Jag vill inte ha en framtid som... - Som vad?
- Som ni. - Känner ni er kuvad?
Ja, självklart. Jag är drottning, men praktiskt taget en fånge.
Min makes hjärta är kvar hos sin döda fru och enfaldiga dotter.
Det är outhärdligt. Ingenstans att gå och inget att göra.
Jag behöver frihet och valmöjligheter.
Det går inte. Så här slutar det.
Ni tror att ni är middagsgästen och smakar maten. Lite kärlek, lite mörker.
Det ni inte inser är att ni är måltiden.
- Mörkret har smakat på er. - Ni är vidrig. Lämna mitt hem.
Mörkret gillar er smak. Den överser med bitterheten.
Nu kommer den att äta upp.
Ni kan inte fly från ert öde mer än den svanen kan.
Vi ses imorgon. Kom inte sent.
Ta med er den groende ilskan. Den är allt ni har.
Bara...
- Sätt ner mig. Vad gör du? - Ger er en andra chans.
- Vem är du? - Jag är Tingeling.
Heter hon Snövit? Jag tycker att det är löjligt, och jag heter Tingeling.
Hon är ett monster. Så bortskämd och avgudad.
Hon går runt och avslöjar folks hemligheter.
- Hon lät döda min fästman. - Nähä!
Jag orkar bara när hon och kungen är borta jämt.
Är du glad att din make är borta?
Det är inget äktenskap. Det är en fars.
Jag må vara drottning, men jag regerar inte över någonting.
- Inte konstigt att du hoppade. - Jag föll.
- Visst. Du föll. - Ja, det gjorde jag.
Men hade jag hoppat...
Skål för goda anledningar.
Jag har en idé. Jag kan hjälpa folk att hitta det de behöver.
- Vad behöver jag? - Vet du inte det? Vad sorgligt.
- Du behöver kärlek. - Ska du hitta en ny själsfrände åt mig?
Man kan hitta kärleken igen. Älvstoft misslyckas aldrig.
Vi hittar den rätte åt dig och du får ditt lyckliga slut.
- Det är Snövits huvud på ett fat. - Tänk om jag kan göra det jag säger.
- Det vore äkta magi. - Jag är en fe. Tro på mig.
Emma.
Det finns ett annat sätt. Magi.
- Vi gick igenom det nyss. - Inte min magi. Vår magi.
Jag är inte intresserad. Priset är alltid för högt.
Ibland är priset högt för att inte använda den.
Tillsammans är vi nog starka nog att övermanna Pan.
Om vi inte är det, då? Jag tar inga risker med Henrys liv.
- Jag förstår. - Jag vet att du ogillar planen.
Vi försöker. Vi letar rätt på Tingeling.
- Är din killes plan automatiskt bäst? - Min pojkvän? Krok?
- Vad är det med dig? - Hon förlorade just Neal.
Förlåt. Jag är bara orolig för Henry.
- Vad är det? - Drömskugga. Ett hemskt gift.
Jag hörde om någon som sköt ett äpple från sin sons huvud.
- Vi kollar om det går. - Varför behövs giftet?
Motivation att inte missa. - Felix, kom hit!
- Siktar Felix bra? - Det spelar ingen roll.
- Det är du som skjuter. - Jag vill inte skjuta.
Skjut. Skjut. Skjut. Skjut. Skjut. Skjut. Skjut.
Du träffar inte honom. Lita på dig själv. Det är spännande.
Skjut. Skjut. Skjut. Skjut. Skjut. Skjut.
Jag sa ju att det var spännande. Kom, jag ska visa dig något.
Tänker du berätta för henne? Jag såg vad som hände. Får jag se?
Den snuddade knappt.
Jag är ledsen, kompis.
- Vet du hur länge? - Dagar. Veckor, som mest.
Du lever inte till sommaren. Trist. Du ska nog berätta. Du måste.
Kanske inte. Älvstoft.
- Tror du på Tingelings krafter? - Ja, det gör jag.
Vi tar hennes stoft.
- Tror du att det gör mig lycklig? - Det vet jag.
Jag är sen. Jag måste gå. Vi ses snart.
- God kväll, Grön. - Hej, Blå. Du ser otrolig ut.
Du är sen. Du har brutit mot alla regler. Tider. Stoftdisciplin.
- Du blev stor utan anledning. - Jag har goda nyheter.
Jag hjälpte någon. Drottningen i förtrollade skogen.
Vet du vem hon är? Modern var Cora, hon som slet ut hjärtan.
Hennes lärare är den onde. Du har tur som ens lever.
Grön, du kan inte hjälpa henne.
- Hon omgärdas av mörker. - Hon är precis den som behöver hjälp.
- Om jag kan få lite älvstoft... - Aldrig. Låt det vara, Grön.
Jag heter inte Grön, utan Tingeling. Ska jag ignorera någon i nöd?
- Det är inte älvlikt. - Det bedömer jag.
- Men jag... - Säg inte emot.
Du ska stanna här och träna direkt under mig. Förstått?
Ja, Blå.
Är du galen? Han är fyra år.
- Skuggan rör honom inte, jag svär. - Hur vet du det?
Det var så jag kom dit som barn. Roland måste bara åkalla den.
Det är allt. Jag åker dit, inte han.
Som bäst är mitt barn bete.
Som värst tar en demon honom till den värste du någonsin träffat.
Robin, jag måste dit.
Jag förlorade min fru. Innan dess fick vi knappt Roland, så sjuk var hon.
Hon är borta. Han är allt jag har. Jag kan inte förlora honom.
Då vet du hur jag känner. Pojken och Emma är allt jag har.
Så för att jag värdesätter familjen ska jag riskera min?
När din fru var sjuk, hur överlevde hon så hon kunde föda pojken?
- Det vet du. - Min far räddade henne och din son.
Okej, en gång. Han ropar i fönstret en gång.
- Det är allt, ingen andra chans. - Det här är min andra chans.
- Hej. - Hej.
Du halkar efter. Krok tror att hon bor här framme.
Om hon bor kvar. Slösa tid på att leta, så väntar jag här.
- Vad gjorde du mot henne? - Varför skulle jag ha gjort något?
Ni träffades väl? Dödade du hennes bror eller stal glorian?
Hon är ingen ängel.
Visst, vi har ett komplicerat förflutet.
- Jag visste det. - Du behöver inte detaljer.
Ser hon mig hjälper hon inte till. Om hon är vägen in...
...är det bäst för Operation Henry att jag inte syns.
- Operation Henry? - Jag säger det i huvudet, för...
- Han hade kallat det så. - Hans namn hade varit bättre.
- Men det var det bästa jag kom på. - Visst.
- Vi hittar henne och hämtar dig. - Nej, hon bör inte se mig.
Om ni inte hittar henne, så fortsätt. Hitta Henry, bara.
- Strunta i Tingeling. - Vad fan gjorde du mot henne?
Det jag alltid gör.
- Vill du flyga? - Har du det?
Och mer därtill. Vi börjar.
Att hjälpa dig hitta lyckan och rädda dig kommer att rädda mig.
- Det är inte ditt älvstoft, va? - Kan någon egentligen äga älvstoft?
Älvor är noga med det. Får de veta att du stal det...
Oroa dig inte för mig, det handlar om dig. Kom.
Titta nu.
- Vad är det? - Ditt lyckliga slut.
Han är där nere.
Här inne börjar din lycka. All ditt förflutnas smärta stannar där.
- Jag behöver ett ögonblick. - Du är nervös, jag förstår.
Men titta, där är han.
- Han med lejontatueringen. - Är det han?
Älvstoft ljuger inte. Det är din chans till kärlek och lycka.
En nystart. Du kan släppa all ilska som tynger dig. Gå och ta honom.
Okej.
Okej, jag klarar det här. Jag kan vara lycklig.
Det vet jag att du kan. Gå nu.
Ska vi få det avklarat, då?
Ett komplicerat förflutet var ett diplomatiskt sätt att säga det.
- Du ser hemsk ut. - Provocerar du mig?
- Kom och ta mig, Tingeling. - Du tror att du är så smart.
Ni kommer att misslyckas.
Ingen är hemma. Kom upp.
- Okej, var kan det vara? - Hon har inte stoft liggande.
Det är inte här, jag lovar. Jag är ledsen.
Det är kalt. Det påminner om något ställe.
- En koja vore hemtrevligare. - Mitt gamla hem var det.
Det är bara ett ställe att sova på.
Vad vet du om det?
Jag har inte alltid bott i ett palats. Jag bodde så här en gång.
- Gjorde du? - I en stubbe.
På flykt från drottningen. Jag förstår Tingeling.
- Varför behövs stegen? Hon har vingar. - Jag har hittat något. En näsduk.
- Reginas. Hur kom den hit? - Hon bevakar Regina.
- Om hon bevakar henne... - ...så är vi på fel ställe.
Äntligen vaknar du. Jag har längtat efter det här samtalet länge.
- Du vet inte varför jag är här... - Jodå. För att hitta din son.
Repen säger att du inte hjälper till.
Du är den sista jag hjälper, som du brände mig.
- Brände dig? Du lade dig i mitt liv. - Och kastade bort mitt eget.
Så vad vill du mig? Vill du döda mig?
Tror du att det är så lätt? Du knockade mig inte med magi.
Vallmo, kanske, men det börjar släppa.
Att du måste ta till det kan bara betyda en sak.
Du har ingen magi.
Men det har jag.
Ja, jag vet. Men inte ens din magi kan stoppa det här.
- Har du hört talas om drömskugga? - Ja.
Bra.
- Hur fan blev du sån här? - Jag träffade dig.
Hur gick det?
Det var...
Vad hände? Jag förstår inte. Du strålar inte av ny kärlek.
Det fungerade inte. Älvstoftet hade fel.
Jag gick in och träffade honom och han var hemsk.
- Gick du verkligen till rätt man? - Ja, han med lejontatueringen.
Det var inte det som var problemet. Det var du.
- Jag? - Ja, du. Du är en usel fe.
- Du gick inte in, va? - Hur vågar du?
- Ingen fara. Du var rädd. - Jag är inte rädd för någonting.
- Att jag lät dig distrahera mig! - Nej, gör det inte.
- Du behöver kärlek. - Det hade jag, och han dog.
Jag led. Det du ledde mig till skulle inte förändra det.
Adjö.
Jag, då? Jag stal för din skull.
- För ingenting. Jag är illa ute. - Som sagt, du är en usel fe.
- Jag trodde att vi var vänner. - Jag har inga vänner.
Flyg iväg, din mal.
Fastna inte med vingarna i dörren.
Okej. Om du vill döda mig så hjälper jag dig.
Vad gör du?
Om du vill döda mig så ska inte giftet göra det, utan du.
- Krossa det. - Tror du inte att jag tar det?
Jo, det räknar jag med.
- Visa vem du är, Tingeling. - Gärna.
Stanna.
- Du stal mitt stoft. - För att visa att jag var en bra fe.
Det kunde du ha visat genom att lyssna på mig.
- Jag följde min instinkt. - Den ledde dig helt fel.
- Det här är oförlåtligt. - Vi ger ju alla en andra chans.
- Tingeling, det var din andra chans. - Vänta. Jag lovar. Jag är ledsen.
- Du förrådde mig. - Jag gottgör det. Ge mig en chans.
Det kan du inte, av ett enda, tragiskt skäl.
Jag tror inte på dig längre.
Vet du vad du har kostat mig?
- Dina vingar. - Varför?
Varför vadå? Varför jag gav dig mitt hjärta?
Nej, varför ljög du? Jag vet att den där förtrollningen fungerade.
Du gick aldrig in. Det är enda förklaringen.
Varför gick du inte in och mötte din rätte?
- Var lycka ett så hemskt öde? - Ja, det var det.
Du har rätt, jag gick inte in. Jag var rädd. Jag...
Du sa att jag kunde släppa ilskan, men utan den skulle jag sväva bort.
Ilskan var allt jag hade. Vad vore jag utan den?
- Lycklig. - Svag.
Och se vart den tog dig, styrkan du vann.
Jag håller ditt hjärta och har inte ett enda skäl att inte krossa det.
Okej, här är ett skäl: Tycker du att jag var rädd?
Att jag gjorde fel?
Just nu gör du samma val, fe.
Jag valde hämnd framför hopp. Du har resultatet i handen.
Ett litet, hårt och mörkt hjärta.
Om du gör samma val som jag är det din egen framtid du ser.
Jag säger inte åt dig vad du ska göra.
Valet är ditt.
Döda mig eller bete dig som den fe du är.
- Du kallade mig en usel fe. - Motbevisa mig, då.
Välj hopp framför ilska. Välj kärlek och hjälp mig ta tillbaka min son.
- Älskar du din son? - Otroligt mycket.
Med Henry gjorde jag äntligen rätt.
Vill du inte kunna säga samma sak?
- Det är för sent för mig. - Bara om du dödar mig.
Jag dödar dig inte, men jag hjälper dig inte heller.
Förresten är det nog för sent.
Han har varit hos honom för länge.
Titta, vad kul de har. Ingen säger nej här. Man gör som man vill.
- Skadar de sig inte? - Jo.
Fyra av dem saknade fingrar. En risk i den leken.
- Jag hör inte hemma här. - Jo, det gör du.
Vi har väntat på dig länge, Henry. Sedan innan du föddes.
- Det tror jag inte på. - Gör det. Stället drivs av tro.
Din värld har slutat tro. Magin dör och du måste rädda den.
- I min värld? - I alla världar. Ta tillbaka den.
Det är ditt öde att rädda magin.
- Min mamma är räddaren, inte jag. - Hon bröt förtrollningen.
Jag vet mer än du tror. Men tänk om det inte gjorde henne till räddaren.
Tänk om det var att föda dig. Du är född ur ljuset och mörkret.
Var det en slump att den ondes avkomma mötte din mamma?
- Jag hjälper dig hitta ditt syfte. - Tror du att jag ska rädda magin?
Jag tror det inte, jag tror på det. Jag har ju något att visa dig.
Här. Jag har haft den väldigt länge. Sedan innan du var påtänkt.
Titta, så förstår du att jag vet att du är hjälten som magin har väntat på.
Jag tror dig inte.
Du påminner om din far.
Jag står vid fönstret, Robin bakom bordet, och Neal under fönsterbrädet.
- Du kommer upp under skuggan. - Bra plan.
- Tack återigen. - Tacka mig när familjen är samlad.
- Vadå? - Jag räddar dem, men "samlad"...?
- Du älskar dem ju. - Ja.
- Jag vill få tillbaka dem. - Varför skulle det inte gå?
Jag misslyckades första gången. Jag hoppas på en andra chans.
När Emma sa att hon älskar mig väntade jag för länge med svaret.
- Det gör jag inte om. - Hon förlåter dig nog.
Jag hoppas det. Jag fick lära mig på det svåra sättet.
Älskar man någon, så håll inte inne med det. Säg det.
- Är ni redo? - Jag antar det.
Kom hit, lillen. Såja.
Pappa står precis där.
Det kan låta högt, men ingenting skadar dig. Förstår du?
- Minns du vad du ska säga? - Ja...
- Vänta, vänta, vänta. - Inte än. På plats.
Okej.
Okej, Roland. Säg det.
Jag tror.
- Han kan säga det en gång till. - Nej, nu räcker det.
- Hallå där! - Jag har den!
Nu!
- Mår han bra? - Ja.
Tack, Mulan. Jag står i skuld till dig.
- Han har inte en skråma. - Det var planen.
Så vad väntar dig nu? Vad tänker du göra?
Om du vill använda dina färdigheter så finns det plats hos oss.
- Du blir den första kvinnan. - Det vore inte första gången.
Är det ett ja?
Jag är hedrad, men jag måste prata med någon innan det är för sent.
- Någon älskad? - Det får vi se.
Mulan? Hur länge har du stått där? Vad gör du?
- Jag samlade bara mod. - Vad händer?
- Jag är glad att du är tillbaka. - Är Phillip här?
- Nej, ska jag hämta honom? - Nej, det är dig jag vill prata med.
Du förstår, jag... Varför ler du åt mig?
Jag vet att du vill berätta något. Jag med.
Phillip och jag väntar barn.
Vilka goda nyheter.
Det är en dröm som blir sann. Berätta dina nyheter.
- Jag ansluter mig till Robin Hood. - Va? Lämnar du oss?
Ja, tyvärr.
Adjö.
Var är Regina?
- Vem fan är du? - En förbannad mor. Var är hon?
Jag mår bra.
Kan ni sänka dem? Sticker ni mig så dör ni med.
- Det är okej, hon skadar oss inte. - Men hjälper hon oss?
Titta vem drottningen har släpat in.
- Hej, Krok. - Tingeling.
- Hon hjälper oss inte. - Efter allt vi varit med om?
- Lite hjälp? - Hon har ingen magi.
- Inget älvstoft? - Inte ens sina vingar.
Folk slutade väl tro på mig.
Även om jag ville hjälpa till är han för stark.
- Du vet var Pan är. - Det hjälper inte er.
Låt oss avgöra det. Litar han på dig?
- Kan du få in oss i lägret? - Kanske. Varför skulle jag hjälpa er?
- Jag tror på dig. - Få in oss, så tar vi över.
Vad tjänar jag på det, förutom en dödsdom när ni är borta?
- Du kan följa med oss. - Ja. Ett hem.
Det är väl vad du vill ha?
Hör på nu. Pan litar på mig och släpper in mig.
Jag kanske lämnar dörren öppen för er.
Ni får bara en chans, så gör upp en bra plan.
- Tack. Det gör vi. - Följ med oss så kommer vi på nåt.
- Mår du bra? Du ser upprörd ut. - Jag vill bara ha tillbaka Henry.
- Vi är på gång. - Hur visste du att det skulle hjälpa?
Det funkade för mig. När jag levde som bandit ville jag bara ha ett hem.
Jag hittade det inte förrän du kom.
Till och med när jag är med dig nu är det allt jag behöver.
- Mår du verkligen bra? - Ja. Jag älskar dig.
Kom nu. Det sista vi behöver är att gå vilse.
Välkommen hem, Baelfire.
Pan blir så glad att se dig.
Letade du någonsin upp mannen med lejontatueringen?
- Nej. - Otroligt.
Vet du hur själviskt det är?
Många saker är det, men själviskt?
Du förstörde inte bara ditt liv, du förstörde hans också.
Välkommen.